VIRKELIGE BEGIVENHEDER 4. JUNI 1989.
-Hvad fan...? -Hvad sker der?
Åh nej.
Bølgen kom ud af det blå.
En kæmpemur af vand ramte os som et godstog -
-og var væk igen, før vi vidste af det.
Released on www.Danishbits.org
Bunden var i vejret, og vandet strømmede gennem kahytskappen.
Jim!
Hvad fanden sker der?
-Vi er okay. -"Okay"? Vi synker sgu da.
Nej. Vandet holder op med at sige, når det udlignes med det udenfor.
Vi dør!
Hold fast!
Gutter! Saml alt det sammen, I kan. Agterkahytten er det højeste punkt.
Det bliver ikke bedre.
Rick! Hvad laver du?
-Nødsender. -Kom nu, Phil.
-Der kan jeg ikke komme ind. -Kom nu, Phil.
Ind med dig.
TRE TIMER EFTER KÆNTRINGEN
-Hvad fanden gør vi nu? -Her. Spis.
-Vi dør. Vi er færdige. -Luk nu røven.
Hun bliver smadret før eller siden. Af et uvejr eller et containerskib.
Bare bevar roen, okay? Det er det vigtigste.
Vi skal nok klare den.
Vi skal bare prøve at komme på ret køl.
-Det kan vi ikke. -Hvorfor ikke?
Når en trimaran først er kæntret, er der intet at gøre.
Det er jo de rene dødsfælder.
Måske kan vi lave en mast og sejle med bunden i vejret.
Hun ligger 75 % under vand og er ikke sejldygtig.
Vi har mad.
Vi har vand. Tanke med flere tusinde liter.
Vi skal bare vente. Det skal nok gå. Tag det roligt.
Det gjaldt om at tilpasse sig omstændighederne.
De var nødt til at affinde sig med situationen.
Men de tænkte kun på at blive reddet.
DAG 4
-Ren skamfering. -Ja, af et lig.
-Du skulle have bygget en flugtluge. -Nu vil nogen da høre os, ikke?
Hvornår bliver signalet opfanget?
Svært at sige. Der er ikke mange både herude. Det skal være et fly.
-Hvor tæt på skal det være? -Det kommer an på forholdene.
BESÆTNING SØGES TIL TONGA
Min afrejse var forsinket. Besætningen var sprunget fra, -
-så jeg måtte skaffe en ny.
-Jim, se lige her. -Jeg ville sejle i godt vejr.
-John Glennie. -Jim.
-Hvordan er vejret på Tonga nu? -Ren tropeidyl. Sol, varme strande.
-Masser af smukke kvinder. -Det lyder godt.
Jep, "Venskabsøerne". Vi mangler en kok. Har du sejlet før?
Slet ikke.
Lidt.
Det er fint nok. Jeg skal bare have nogen til at holde udkig.
Hvor lang tid tager det?
To uger højst. Passatvindene er ret kraftige på den her årstid.
-I kan jo prøve at kigge på det. -Okay.
Du vil have godt af at komme lidt væk fra det hele.
-Og dig? -Måske.
-Seriøst? -Hvorfor ikke?
Jeg skal tale med lægen i morgen, men jeg er vist uden for fare.
Jeg er i bedring.
Fantastisk, mand.
Rose-Noelle afsejler om to dage. Hvad siger du?
-Skriv dem så ned. -Hold nu op, Martha.
-Jeg mener det. Skriv dem ned. -Hvad?
Dem, jeg skal kontakte, når du drukner.
Vis nu lidt tiltro.
Du har jo aldrig været til søs. Du kan dårligt svømme.
-Vi aftalte at holde en pause. -Ikke den slags pause.
Du kommer til at lave mad hele dagen, når du altså ikke kaster op.
Beklager, jeg ikke er til disposition for dig, men det her vil jeg bare.
Ikke dit testamente. Bare et navn og telefonnummer i USA.
Husk den. Du får brug for den. Jeg venter i bilen.
Hun vælger altid det rette tidspunkt. Lige før afsejling.
Du kender Martha. Hun tænker nok på det værste, der kunne ...
Ingen af os er vilde med idéen, men det er godt, du gør det.
Det er vigtigt. Ikke noget med forspildte muligheder.
-Vi siger farvel her. -Vil du ikke med hen til båden?
Jeg er ikke meget for afsked i flok, og det er Martha vist heller ikke.
Pas på dig selv.
-Lad være med at falde over bord. -Det gør jeg ikke.
-Vi ses om et par uger. -Farvel.
Vi ses. Jeg elsker jer.
Det bliver bare så godt for ham.
-Vi ses, far. -Farvel, far.
-Farvel, skat. -Vær søde ved mor. Opfør jer pænt.
Lad nu være. Vi piger skal nok tage os af hinanden.
Hvor er din veninde?
Er alt i orden?
Op med humøret. De skal nok klare den.
Bare glæd dig, til han kommer hjem. Han er stangliderlig.
Det er ikke det. Vi går fra hinanden.
Jim, hjælp Phil med fenderne.
Jeg havde ventet længe på det her.
Det var ikke mine foretrukne folk, men jeg havde dog en besætning.
Når vi nåede Tonga, ville jeg udskifte den.
Turen ville føre mig tilbage til Det Sydlige Stillehav.
En frisk start, kærlighed og eventyr.
Rose-Noelle var min store stolthed, mit hjem, mit fristed.
Hvad siger du til det, Jim?
-Han er lidt bleg om næbbet. -Han skal nok klare den.
-Bare tag over. -Okay.
Vejrmeldingen for New Zealand.
Der er en kraftig cyklon ved østkysten af Nordøen -
-med vinde op til vindstyrke 10 og seks meter høje bølger.
Hele østkysten ...
... varslinger for hele vestkysten fra Terawhiti til Cape Egmont.
Det var sød musik i mine ører. Vi havde vinden agten for tværs -
-hele vejen til Tonga og ville nå hurtigere frem end forventet.
Hvad laver han?
Det ved jeg ikke. Det ser ud, som om han sætter flere sejl.
-Et fly skal være tæt på os. -Helt ærligt: Hvornår finder man os?
Hvad vil hun huske om mig? Om os?
-John? -Fem dage.
Bare rolig. Om fem dage er vi reddet.
Ifølge oraklet.
Jeg skønnede, at vi lå 140 sømil fra østkysten.
Nødsignalet kunne ikke opfanges af indenrigsfly.
Vi måtte sætte vores lid til et udenrigsfly.
Jeg kan ikke få vejret. Det er din tur til at sidde dernede.
Nu kan det da ikke vare længe, før nogen hører signalet.
Det gør man. Vi har været heldige indtil videre.
Heldige? På hvilken måde har vi været heldige?
Tænk, hvis en af os havde været på dæk.
-Vi skulle have kappet drivankeret. -Det var dig, der ville have det ud.
Hvad mener du? Du vidste, at stormen var på vej.
Du satte vores liv på spil.
At sejle ud og ankomme et sted er det bedste ved sejlads.
Jeg synes ærlig talt, det er dødssygt at sejle på åbent hav.
Spændingen ved dårligt vejr og hundevagter aftager hurtigt.
For mig gjaldt det om at se verden og tage mit hjem med mig.
Der har vi en, der ved, hvad han foretager sig.
Vi flyver jo af sted. Der er fart over hende.
Hun er hurtig. De kvinder kan jeg lide.
Hvem har du efterladt? Har du en i Australien?
Jeg tænker mere på den, jeg sejler mod.
-Hvem er hende på fotoet? -Det er den oprindelige Rose-Noelle.
Tahitiansk prinsesse. Båden bærer hendes navn. Mit livs kærlighed.
-Elsker du hende stadig? -I ånden.
Sejler vi ikke for hurtigt, John? Så travlt har vi da heller ikke, vel?
Jeg vil nå så langt som muligt inden aften. Vejret slår om.
Slår det om? Hvad sker der?
Der er en storm på vej, og vi skal fange den.
Den rammer os snart, og så skal vi sejle for alvor.
En beskeden viden er farlig.
Jeg er virkelig ikke tryg ved det her.
Phil havde ringe sejlererfaring. Hans frygt smittede af på de andre.
Hvor længe varer det?
Hvis I havde hørt vejrmeldingen, ville I have vidst besked om det her.
Stormen blæser os til Tonga på ingen tid.
Har du sejlet os ind i en storm med vilje?
Kald kystvagten over radioen.
Få en helikopter til at hente os. Hallo? Er det kystvagten?
Det er en kortrækkende radio. Der er ingen, der kan høre dig.
Hvorfor er den kortrækkende?
-Fordi jeg ikke har tilladelse. -Hvorfor ikke det?
Jeg er ikke meget for radioer. Når man er herude, er man bare det.
For fanden, mand! Vi kæntrer da.
Nej, vi gør ej. Den her båd kan ikke kæntre.
Jeg har sejlet 40.000 sømil i den slags.
Var det 20 år siden?
Jeg har selv bygget den. Vi har krydset Det Tasmanske Hav sammen.
Du er ikke i fare, Rick. Slap af.
-Har du et drivanker? -Hvorfor det?
Så vi ikke vælter rundt, mens vi rider stormen af.
-Har du et? -Selvfølgelig.
-Så lad os kaste det ud. -Niksen.
Det er helt nyt og kostede mange penge.
-Jeg risikerer at miste det. -Lad os stemme om det.
-Det er sgu da ikke et demokrati. -Fuck dig! Hvor er det?
Giv mig posen.
Hold fast i posen.
-Brug det her reb. -Okay.
Parat?
Det her var min store fejl.
Jeg lod mig tryne af en skræmt besætning uden sejlererfaring.
Bølger, der slår mod en trimaran, lyder som geværild.
Det er rædselsvækkende, hvis man ikke er vant til det.
-Hvad fanden var det? -Drivankeret har sat sig fast.
-Så må vi få det fri. -Det er for farligt.
Du kan miste en finger eller en hånd ved at hale det ind.
-Så skærer vi det løs. -Nej. Rorpinden er surret fast.
Vi må bare vente på, at stormen driver over.
-Vi kan da ikke lade ankeret være. -Jeg er skipper, husker du vel?
Få sovet lidt. Vi ordner det i morgen, når forholdene er bedre.
Det skal nok få jeres humør i vejret.
-Hvad er det? -En nødsender.
Vi får den til at udsende et nødsignal, som et fly kan opfange.
Du satte vores liv på spil. Er du ude efter forsikringspenge?
Jeg er ikke forsikret. Kun hos guderne, ikke pengegribbene.
Væk fra min plads.
Hvad hvis en bølge vender båden om? Kan vi overleve i alt det vand?
Det sker ikke.
Vi er nødt til at lave en flugtluge.
Du skærer ikke et hul til i den her båd.
Vis respekt for det arbejde, jeg har lagt i den.
Det er vores liv, vi taler om. Hvis du ikke vil, gør jeg det.
Det gjorde ondt at se på det. Som et overgreb mod en elsket.
Men man skændtes ikke med Rick. når han havde sat sig noget for.
DAG 8
De fik det ikke bedre af at komme udenfor.
Da de indså, hvad vi var oppe imod, fik moralen endnu et knæk.
Ethvert håb om hurtig redning fortonede sig.
Rick. Rick ...
Lyset.
Det tænder igen om lidt.
Det er dødt.
Nu var vi overladt til os selv, uden for gængse fly-og skibsruter.
Vinden, strømmen og guderne legede med os.
Vi havde kun kontrol over os selv.
Rick, Jim, giv mig lige en hånd udenfor.
Vi måtte slutte fred og arbejde sammen.
Jeg har den.
Den er på plads.
-Hjælp os lige, Phil. -Jeg er optaget.
Hvorfor gør I det der? Det kan være lige meget.
Vi gør os mere synlige for skibe og både. Derfor.
Hvad er der ellers dernede? Av! Se dig dog for.
-Slap af. Det var ikke med vilje. -Jeg bløder jo.
Tag dig sammen. Du er sgu for åndssvag.
Vi rationerer maden fra nu af.
Vi ved jo ikke, hvor længe vi skal være her.
Og du dykker efter sejlene i morgen.
Vi kan jo som sagt ikke sejle med bunden i vejret.
Vi stemmer om alt og holder os til flertallets beslutning.
Du er gammel strisser, ikke? Glem det nu, Rick.
Dine følelsers krop sulter, og du er fanget i den.
-Tro på den indre gud. -Op i røven med din åndede religion.
Rick, giv mig kålen. Hvor er kniven? Den her duer ikke til en skid.
Vi har tun, og der er en citron et sted i den her hullede plimsoller.
Der var den.
da jeg var en lille dreng
ville jeg sejle verden rundt
det er et liv for mig
at rejse på havets vej
en sømands ånd
sejler kloden rundt
jeg har lige tilbragt et halvt år i en båd med læk
det er et held jeg ikke er skyllet væk
-Hvad er det for en sang? -En kiwi-klassiker.
Jeg må ud herfra.
Rick følte, han havde mistet Jim, som havde vi snuppet hans kæreste.
Eller måske foregik der noget andet i hovedet på ham.
Jims kæreste, Martha, var ved at blive bekymret.
Han burde have kontaktet hende fra Tonga nu.
Efter tre uger ledte man stadig ikke efter os.
Den virker vist stadig. Jeg har ikke brugt den et stykke tid.
-I kan ikke få fat i dem. -Hvad sagde du, Darren?
I kan ikke få fat i dem. Gordon kan få radiokontakt.
-Han har en aftale med John. -Hvad mener du?
Gordon skal kalde ham, -
-men John kan ikke kalde ham, for hans radio er ulovlig.
-Det er aftalen. -Aftalen?
Jeg overhørte dem. Gordon kalder ham og giver ham vejrudsigten.
Og det siger du nu? Din far ville ikke være taget med, -
-hvis han vidste, at de ikke havde en rigtig radio.
Hallo? Hvordan virker den her?
Hallo?
Kom om bord.
Jeg tror, at de er heromkring.
Okay, lad os prøve.
6128,6. Det aftalte John og jeg.
Den er næsten halv ni. Måske lytter han med.
Argo kalder Rose-Noelle. Kan du høre mig?
Din position, tak. Skifter.
... 28 grader syd.
Var det 28 grader syd? Bekræft eller afvis, Rose-Noelle. Skifter.
28 grader syd. Jeg er sikker på, at det var det, han sagde.
Der var noget galt. Jeg havde fyldt vandtankene op, før vi tog af sted.
Hvor var vandet blevet af?
For første gang tvivlede jeg på, at vi ville overleve.
Hvornår tjekker du vandtankene, John?
John?
Jeg har tjekket dem.
Og?
De er tomme.
Hvad mener du? Er der ikke noget vand?
Et øjeblik. Så alt det vand, du har talt om ...
Tusindvis af liter. Er det hele væk?
Hvad er der sket med det?
-Hvor er alt vandet blevet af? -Det sivede nok ud, da vi kæntrede.
-Hvordan det? -Der er lufthuller i tankene.
-Hvorfor har du ikke sagt det? -Vi er nødt til at bevare roen.
Pis!
I er nødt til at se kendsgerningerne i øjnene. Vi dør.
Det kan være fuldstændig lige meget med masten og rationeringen.
Vi er færdige. I kan rende og skide.
Se dig for, mand.
Kniven!
Hent kniven, din tumpe. Det var din skyld. Hent den.
Jeg har en gave til dig, spade. Tag dem på, og skrid med dig.
Hvis vi er færdige, så prøv at svømme i sikkerhed. Farveller, Phil.
Det er sgu da ikke min skyld, at der ikke er noget vand.
-Fede, uduelige nar. -Rick! Stop så.
Lad ham være.
Jeg dykker og leder efter sejlene nu.
-Er du så tilfreds? -Hvorfor har du skiftet mening?
Fordi du er farlig, Rick. Når tingene går galt, får du et føl.
-Jeg henter sejlene. -Nej, jeg gør det.
-Dum idé, Phil. Jeg ved, hvor de er. -Det gør jeg også.
I kan rende mig i røven.
-Hvad hvis han ikke klarer det? -Så er der mere til os andre.
Du er gået over stregen, Rick.
Langt over stregen.
Fandens.
Rick hadede at miste kontrollen. Enhver modgang gjorde ham rasende.
Han gav altid andre skylden, for det meste mig.
Først senere forstod jeg, hvad det handlede om.
Han følte, at tiden var ved at løbe ud.
DEN AMERIKANSKE AMBASSADE
DAG 30
Som I ved, er Rose-Noelle ikke nået frem.
Hørte I John Glennie sige noget om ruten til Tonga?
De burde være fremme nu.
Hallo? Rose-Noelle, kom ind. Hører du mig?
Hallo?
Rose-Noelle?
Gudskelov. Jeg vidste det.
Vi klarer den.
Det var et tegn.
Jeg vidste, at nogen passede på os.
Der er ikke nogen fisk her. Intet lever så langt fra land.
-Vi er i en havørken. -Vi er nødt til at prøve.
-Kan vi få vores vandration nu? -Nej.
Der er stadig ikke tegn på regn.
Gutter, se lige her.
Jeg har tænkt over noget. Da vi kæntrede, var vi heromkring.
Strømmen går den vej og fører os 10-20 sømil af sted om dagen.
Så efter 34 dage burde vi være lige uden for kortet.
Men der er jo ingenting, ikke før Sydamerika. Det tager os ...
Flere måneder.
Måske. Eller strømmen kunne føre os nordpå langs kontinentet, -
-men uden at vi kan se land, og det giver 1000 sømil oveni.
-1000 sømil. -Ja.
Bare vent og se. I bliver berømte.
Hvad fanden laver du?
-Skriver du erindringer? -Jeg har ikke besluttet mig endnu.
Måske er det en bog, måske et kærlighedsbrev til min eks.
Rose-Noelle? Den stakkels kælling, du har opkaldt lortebåden efter?
Hvorfor dumpede hun dig egentlig?
Hun dumpede mig ikke. Hun døde i et flystyrt. Pan Am 816.
-Hun skulle mødes med mig. -Jaså.
Der har været mange kvinder siden min dejlige Rose-Noelle.
For mange.
Det skal nok passe. Du er jo enhver piges drøm.
Tilregnelig, flot, ung, normal.
-Tilregnelig. Tilregnelig! -Så, Rick.
-Lad os tage et spil. -Fint nok.
-God idé. Jeg spiller mod vinderen. -Luk røven.
-Rolig. Han er irriterende, men ... -Men ikke noget.
Stil dem på plads.
"Kære Heather. Hvis jeg kommer hjem ..."
Phil? Siger du det til dem, eller skal jeg gøre det?
Hvad?
-Du skulle gøre det der udenfor. -Det blæser for meget.
Phil tabte fiskestangen.
Det var det eneste fiskegrej, vi havde.
Først den eneste gode kniv og nu fiskestangen.
-Hvor dum er du lige? -Undskyld, okay?
Det er ikke okay. Det er alt ved dig. Du er et grådigt, pruttende svin.
Dit hoved ligner en boksebold.
Hvornår lærer du, hvor lavt her er?
Jeg vil bare hjem.
-Jeg vil have min Karen. -Phil, det er helt okay.
DAG 36
Venner ... Se lige her.
Det er noget, jeg har arbejdet på. Et system til opsamling af vand.
Det er pvc-rør. Der er masser af dem i styrbords ponton. Hvad siger I?
Jeg kan ikke se, hvordan ...
Hvordan vil du skære i rørene?
Nemlig. Hvad med ...?
Hvad med at bruge bunden af skroget som opsamlingsbassin?
Og så monterer vi træ her ...
... og her.
Med drænhuller her ...
... og her.
Ja.
Godt tænkt.
Nu bidrager du jo med noget.
Har vi noget træ?
Her.
Man kan overleve længe uden mad, men ikke uden vand.
Vores rationer var nede på godt 5 centiliter til hver dagligt.
Men vandet var næsten sluppet op.
Vi var ikke kun tørstige, men tæt på dehydrering.
Rick, hvad er det?
En båd.
Det er en yacht.
Signalbålet. Hurtigt! Hent signalbålet.
Kom nu. Skynd jer.
Den er for langt væk. De ser det ikke.
-Generatorbrændstof. -Super.
Okay, hold afstand.
Smid den her på.
Kom nu.
Glem det. Den er sejlet væk.
Sådan en yacht bør slet ikke være herude. Det er et tegn.
Ja, tegn på, at vi er langt fra Sydamerika.
Det er et tegn fra Gud. Vi skal nok klare den.
Så er det nok. Du giver mig kraftedeme hovedpine.
Der er en mening med alt. Yachten er et tegn. Vi fik den til at dukke op.
Ligesom du fik stormen til at dukke op? Du er en kæmpenar.
Kun Gud ved, hvad du ved.
Alt kommer indefra. Lad være at kæmpe imod.
Ét ord til, og så stopper jeg den her i kæften på dig.
Rick ...
Tak, Gud, fordi du har fået os så langt. Og tak for det, der kommer.
Der er stadig ikke kontakt til Rose-Noelle, -
-der forlod Picton den 6. juni med fire lokale om bord.
Trimaranen skulle ankomme til Tonga midt på måneden.
Den er nu seks uger forsinket.
Efter en resultatløs eftersøgning stilles der nu krav om en ny -
-trods de betydelige offentlige midler, der allerede er brugt.
DAG 40
Det var det.
Det regner! Vand!
Det regner!
Hent flaskerne.
-Flaskerne! -Kom nu!
Tak, Gud.
40 dage i ørkenen.
Tak.
Se lige!
-Tak, Gud. -Godt arbejde.
De er i live. De er på vej.
Hjem?
Har Rick en hvid, kabelstrikket trøje?
Nej.
Jeg ser ham ellers i en. Den klæder ham.
Og gummistøvler ... på en ø.
Hvilken ø?
Jeg har spurgt skytsånderne, men de vil ikke sige det. Navnet er ...
... to ord. Fem bogstaver og syv bogstaver.
Ricks skytsånd er her hos os nu. Han står lige bag dig.
Han siger, at de er i sikkerhed.
Rick, kom her! Rick.
Fisk.
Kom til farmand.
Vi har ingen fiskestang takket være dig. Vi fanger den aldrig.
Kom nu, Harry. Kom nu.
Fandens. Han kommer tilbage. Bare rolig, han kommer tilbage.
-Jeg har vist noget her. -Det er jo perfekt.
-Og det her? Er det nok? -Ja, det er, hvad vi skal bruge.
DAG 50
Harry er kommet tilbage! Hurtigt! Hent nettet.
Han er dernede ved bordet.
Kom her, Harry.
Langsomt ...
Kom nu, Harry.
Rolig, Jim.
Han har ham!
Jeg har den.
Tag den.
Lad mig få den.
Du er dejlig, du er dejlig ...
-Hvor er det lækkert. -Du er en skøn fisk, Harry.
Og jeg håber, at du har mange venner, der er magen til dig.
-Ingen fisk i havet, John? -Det er der nu.
De søger mod rankefødderne på skroget.
-Hvornår tjekker du gastankene? -Jeg ved ikke, hvor tærede de er.
Én fejl kan sprænge os i stumper og stykker.
Lad os nu bare være glade for det, vi har.
Vi takker ikke nok.
Tak, Gud, fordi du sendte os Harry.
Og lad John finde sin indre hvad ved jeg, så vi kan bruge gastankene.
-Amen. -Amen.
Harrys venner dukkede op i stort tal.
Efter to måneder var Rose-Noelle blevet til et flydende rev.
Menuen blev større. Rankefødder, tang, trommefisk.
Masser af trommefisk.
Hey, forestil jer lige den stegt.
Jeg glemmer ikke gastankene, John.
Enten finder du dem, eller også gør jeg det.
Det vil du nødig have. Jeg risikerer at ødelægge din kære båd.
Okay!
Okay, Jim. Tænd for den.
Der kommer gas ud.
Burde du ikke knæle og bede, John?
-Forsigtig. -Smag dem. En, to ... tre.
-Kalder du det ens stykker? -Hvem får den store?
-De er nogenlunde samme størrelse. -Min bare røv.
Du har fødselsdag i morgen, ikke, Rick? Så du vælger først.
Du må godt få den største, Phil.
Tak.
Det er sgu lækkert.
Det føles bittert. Vi kunne have fået det her for længe siden.
Han vidste, hvor gassen var. Hvorfor skulle vi vente på at få varm mad?
-Vi må kæmpe for alting. -Det er rigtigt nok.
Han afviser alle vores idéer. Han udnytter sin viden om båden.
Hovedsagen er, at vi har gas og varm mad nu.
-Det er da fantastisk. -Du lyder sgu snart som ham idioten.
Hvad er der med dig? Det var ham, der fik ordnet alt det her.
-Vær nu bare lidt taknemmelig. -Fuck dig!
Hvorfor forsvarer du ham nu? Latterlige, lille lorteyankee.
Gutter! For fanden da.
Selvom situationen lysnede, blev Ricks humør mørkere -
-og mere uforudsigeligt.
Ikke engang Jim gik fri af hans raserianfald.
DAG 75
Se.
Se lige brystkødet på den.
-Stegt kylling. -Lad os fange den.
Ja!
-Han har den! -Jeg har den.
Albatros-burritos ...
... med tomatsovs.
-Lækkert. -Du er kunstner, Jim.
Hvad sker der, hvis man dræber en albatros?
Den gamle sømand måtte sejle på havene for altid.
Han stegte ikke sin, så jeg tror, vi slipper.
Der er mad nok til at invitere gæster.
Tillykke med fødselsdagen.
Den er fin, Rick. Så kan du holde varmen på din vagt.
for han er en af vor egne ja han er en af vor egne
en rigtig guttermand
Hip hip hurra! Hip hurra.
Er der noget galt?
Jeg kunne ikke ønske mig en bedre fødselsdag.
Det føles helt forkert at være glad herude.
Mange af os har sejlet på Det Sydlige Stillehav og kender John Glennie.
Vores anmodning om en ny eftersøgning har ikke båret frugt.
Så måske må vi selv skaffe pengene, 15.000 dollars per time i luften.
Kan nogen huske, om han sagde noget om ruten?
Var det helt sikkert John, der angav positionen?
-Han identificerede sig ikke. -Men du hørte "Rose-Noelle"?
-Det tror jeg. -Du er fuld af lort.
Du fik dem til at lede ved Kermadec-øerne.
-Det var Johns fjerde styringspunkt. -Pis og papir.
Karen var der også.
Der var så meget støj, at vi dårligt kunne høre noget.
Vi ved faktisk ikke en skid.
Vi skal lede fra den her linje 300 sømil mod øst.
Venner og familie har finansieret en ny eftersøgning af Rose-Noelle.
Båden har været forsvundet i tre måneder.
ROSE-NOELLES BESÆTNING ERKLÆRET OMKOMMET
Efter tre måneder arbejdede vi omsider sammen.
Vi havde hver vores rolle. Vi havde mad og vand.
Vi kunne have klaret os for evigt.
Tror I, at vi får brug for en større båd?
Det nyttede ikke at fortælle de andre det. Skibet kunne ikke se os.
Det var bedre at spare dem for skuffelsen.
DAG 118
Rick!
Rick! Kom herud.
-Hvad er der? -Det spørger jeg dig om.
Det kan da ikke passe.
Hvad er det?
For fanden, venner. Det er land.
Nyd lige det syn, John, din sjover.
Vi er nok ti sømil ude.
John?
Er alt i orden?
John.
Se lige. Den er god nok.
Jeg kunne ikke beskrive mine følelser.
Lettelse, glæde, skuffelse.
Jeg vidste bare, at det var slut. Hvad det så end betød.
Måske var det dét, jeg var bange for.
Jeg vidste det ikke.
De andre så frem til at vende tilbage til deres gamle liv.
Men mit liv var her med det, der var tilbage af Rose-Noelle.
Jeg havde ingen andre steder at tage hen.
DAG 119
-Vi burde have rekorden nu. -Hvad for en rekord?
119 dage på en kæntret båd må da være en slags rekord.
-Og hvad så? -Jeg sagde jo, at I bliver berømte.
-Lad os først lige komme i land. -Jeg vil bare hjem til familien.
-Det kan da ikke være den. -Hvad mener du?
Da jeg barn, holdt vi ferie på Great Barrier Island.
Kan du se den der tinde? Det ligner Hirakimata.
Bjerget på Barrier.
Alle bjerge ser ens ud langt væk fra. Det må være en ø ud for Sydamerika.
Nej, det er Hirakimata.
Vi er jo drevet flere tusinde sømil i den anden retning.
Måske har du taget fejl.
Det er altid farligt at nå land.
Når havet rammer en landmasse, kan der opstå kraftig søgang.
Vind og strøm trækker en indad som en magnet.
-Tag den nu på, John. -Det er ikke nødvendigt.
Tag den så på, for fanden.
Vi kunne næsten røre land, men da vi ikke kunne styre båden, -
-risikerede vi at blive slynget mod klipperne.
-Hvad var det? -Masten ramte sikkert havbunden.
Hvis masten blev presset gennem skroget, kunne båden brække over.
-Vi må af båden. -Rolig. Der bliver passet på os.
Jeg svømmer ind.
-Jeg følger med. -Du er i sikkerhed her.
John!
Svøm hen til båden, John. Der er en haj!
Svøm!
Kom nu. Svøm!
Kom så, John.
Jeg var udmattet.
Men ud over et slag i hovedet og et forvredet knæ havde jeg det fint.
Og efter flere måneders fare med uvejr og storm -
-drev vi stille og roligt mod land.
Og da Rose-Noelle strandede, -
-gled vi ned i vandet og vadede i land.
Hvad laver du, John? Beder du?
I behøvede ikke at bekymre jer. Vi ville hele tiden klare den.
Vi bør takke Gud.
Lad os bare være taknemmelige for, at vi klarede den. Det er nok.
Jeg sagde det jo.
På tørt land igen.
Skønt.
Vi var aldrig i fare, på intet tidspunkt. Takket være dig.
Hvad med sejlposen? Har I set den?
Lad os gå.
John, så går vi.
John.
Er det måske ikke et pohutakawa-træ?
Vi er helt klart i New Zealand.
Den her vej. Det ligner en sti.
Det var satans.
Hallo? Den er låst. Hvad gør vi? Smadrer et vindue?
Nej nej, der er sikkert en nøgle.
Skønt ... en stol.
Helle for fersknerne.
Den er ikke sat til.
Jeg var i chok over at være i et hus efter så lang tid.
Tror du stadig, vi er i Sydamerika?
Jeg kunne ikke tage del i festen, ædegildet.
Jeg tænkte kun på Rose-Noelle, der drev hjælpeløst rundt i bugten.
Jeg ville vende tilbage til hende, men havde ikke kræfterne.
-Hold nu kæft. -Skal jeg fylde op?
Tak skal du have.
Takker.
-Hvad laver du? -Væltet lokum.
-Har du brug for hjælp? -Nej. Jeg har styr på det.
Skål.
Se lige det her måltid, det her hus.
Vi er fire skideheldige gutter.
Ja, det er vi.
En skål.
I morgen finder vi måske en telefon og kommer væk fra øen.
Vi fire kommer nok ikke til at være alene igen.
Ikke på den her måde.
John, jeg vil gerne takke dig for at få os igennem det her.
Takket være dig var Rose-Noelle ... en gavmild mor for os.
For John.
Jeg fatter ikke, hvorfor du var så sikker på, at vi ville blive reddet.
Og spar os for dine tossede teorier. Men ...
Selvom jeg nødig vil indrømme det, så havde du åbenbart ret. Til sidst.
Men ... jeg elsker jer, gutter, og jeg håber ...
Jeg håber, efter alt det, vi har været igennem, -
-at vi kan blive ved med at være venner.
Berømte venner. Vi får medaljer.
-For venner. -Hov. Desserten.
Jeg kan ikke sove.
-Hvordan går det med hovedet? -Jeg har ondt i det.
Ja ja ...
Kan jeg hjælpe jer med noget?
Hvem er I, og hvad laver I her?
-Hvor er vi? -Hvad mener du?
Great Barrier Island.
-Hvad sker der her? Hvem er I? -Vi er besætningen fra Rose-Noelle.
-Den trimaran, der forsvandt? -Ja.
Nej ...
I skulle jo være døde.
Det er skønt at se dig.
POLITISTATION
Hvis I var drevet ind et par hundrede meter længere væk, var I døde.
Niksen.
-Hallo? -Må jeg tale med Heather?
Det er mig.
-Rick? -Ja, det er mig.
Undskyld. Jeg kunne ikke høre, det var dig.
-Er du der? -Undskyld. Ja!
Skat? Er det virkelig dig?
Ja, det er mig.
Vi er på Great Barrier Island. Vi tager snart til Auckland.
-Tag det første fly, dig og Mattie. -Det skal jeg nok. Jeg elsker dig.
Mattie, det er far. Åh, skat ...
Vi ses snart, okay?
-Afsejlingshavn? -Picton.
Dato for kæntringen?
-Hallo? -Martha, det er mig.
-Er du der? -Ja, selvfølgelig.
Vi bliver fløjet til Auckland. Kan du tage et fly og mødes med mig der?
-Vil du ikke nok, Martha? -Okay.
Okay. Farvel.
Du sagde, at I så et fragtskib.
Hør lige.
Ja, Snuskegris, det er Puttebamse.
Hej, skat. Hvor har jeg savnet dig. Jeg har virkelig savnet dig.
Hop på ... hop på et fly til Auckland, så hurtigt du kan.
-Jeg elsker dig så højt. -Farvel.
John ... det er din tur.
-Tvivlede du på, I klarede den? -Nej.
-Hvordan kan det være? -Tro ... fast tro.
Hr. Glennie? Ross Laing, Søfartsstyrelsen.
Det her er kaptajn McKinley. Må vi stille et par spørgsmål?
-Førte I logbog? -Helt sikkert.
-Ved du, hvor den er nu? -Det kom helt bag på mig.
Mener I det? Kan det ikke vente?
-Det er bedst, du samarbejder. -Efter alle vores trængsler.
Hvordan skaffede I vand og mad, mens I angiveligt drev rundt?
Rick?
Efter at have overlevet så meget blev vi mødt med mistænksomhed.
Jeg ved ikke, hvad de har lavet, men de har ikke drevet rundt til søs.
Og det var kun begyndelsen. Vi anede ikke, hvad der ventede.
Ingen troede på os.
Satans! Mattie, hold nu op.
Hvordan bevarede de fire modet og gejsten, mens de drev rundt?
Myndighederne vil kortlægge Rose-Noelles rute med computer.
Det er for godt til at være sandt. De ser alt for velnærede ud.
De er sikkert narkosmuglere. De fylder os med løgn.
Jeg tror slet ikke på det. Nogen ville da have set dem.
Det er umuligt. Jeg kender vejrliget på den årstid.
En båd kan ikke holde sig flot så længe.
Midt i glæden på besætningens vegne stilles der alvorlige spørgsmål.
Transportministeren har bedt om en undersøgelse af forløbet, -
-som er blevet mødt med udbredt skepsis.
Hvad siger du til dem, der ikke tror på dig, John?
Er der en anden historie?
Helt ærligt ... Jeg blæser på, hvad folk tror.
Jim, kom lige. John er i tv.
Vi drev rundt og overlevede kun, fordi vi var forsigtige, -
-smarte og passede på hinanden.
Jeg vil for altid stå i gæld til Phil og til Rick og Jim.
De var de bedste mænd, jeg kunne ønske mig i den situation.
Hvis I ser det her, drenge ... siger jeg tak til jer.
Vi havde brug for et mirakel og fik et.
-Glennie påstår, båden kæntrede ... -Pis med ham.
Men efter 119 dages omflakken til søs brækkede Rose-Noelle over-
-under et uvejr i går.
Hr. Glennie blev fløjet til vraget sammen med efterforskere, -
-som forsøger at kortlægge Rose-Noelles sidste rejse.
Tom.
Kig lige her engang.
Måske har jeg taget fejl.
Det er nok New Zealands mest mirakuløse overlevelseshistorie.
Fire mænd drev rundt i en kæntret båd på havet -
-uden at blive set i næsten fire måneder og slap levende fra det.
Historien var så fantastisk, at man satte spørgsmålstegn ved den.
Men en netop offentliggjort rapport bekræfter den utrolige fortælling.
Den videnskabeligt funderede rapport bekræfter, -
-at det her vitterligt er en af de største historier om overlevelse.
Rose-Noelles skipper kalder rapporten fair og grundig.
Han siger, den gør tvivlerne til skamme.
Otte måneder efter hjemkomsten døde Rick desværre af en hjernetumor.
Jim plejede ham og blev siden sygeplejerske.
Phil foretog flere sejladser over Stillehavet og blev far igen.
Men selvom vi havde overvundet trængslerne så flot sammen, -
-så jeg aldrig Rick, Jim eller Phil igen.
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service 2016